A nyolcadik és kilencedik századi Európában élő vikingek
egy pogány háborús istent, Odint imádtak.
Kopár, jégmezők közé szorult északi földjeikről
hajóépítési tudásuk révén terjesztették ki
rémuralmukat, melyhez fogható kegyetlent addig nem ismert a történelem.
Leghőbb vágyuk voltkarddal a kézben meghalni, s Valhallába jutni,
ahol Odin isten hősöknek kijáró fogadtatásban részesíti őket.
Az iránytut nem ismerték. Csak a nap és a csillagok alapján kormányozták hajóikat.
Ha köd vette körül őket, vakok és tehetetlenek voltak.
Elvégre a Föld lapos volt.
Ha túlságosan eltérnek az útiránytól, és a fekete szél átfújja őket
nyugat felé a mérgezett tengeren, leesnek a világ széléről a pokol tornácára.
Elszántak voltak, hogy meghódítsák Angliát,
ahol egymást féltékenyen figyelő kis királyságok vetélkedtek egymással.
Amikor a vikingek elindultak, hogy végigfosztogassák Angliát,
mindig úgy hajóztak, hogy lássák a szárazföldet.
Támadásaik csak gyors éjszakai rajtaütések voltak.
Nem véletlenül szerepelt az angolok imakönyvében ez a mondat:
"Védj meg minket, ó, Urunk, a vikingek haragjától!"
Ragnar!
A király halott. Éljen a király.
Két hónapig gyászoltuk a jó Edwin királyt,
akit Ragnar, a kegyetlen viking aljasul megölt,
s akinek a halála még megbosszulatlan.
A királyság tanácsa kijelenti, hogy Aella királyi vérből származik,
és örömmel üdvözöljük őt előző királyunk utódjaként a trónon.
Felség.
Köszönöm, bájos hölgyem.
Nyugodt lehetsz, a barbárok, akik megölték férjedet, unokahúgom,
hamarosan érezni fogják haragom súlyát.
És bár Edwinnel kötött házasságod magtalan volt,
biztos lehetsz benne, hogy továbbra is tisztelettel tekintünk rád.
Távozhatsz, Enid királyné.
Mi, Thurston püspök és Matthew püspök,
kérdezünk titeket, elismeritek-e Aellát királyotokul, és elfogadjátok-e...
Nem kell félnie, hölgyem. A szavai nem árthatnak önnek.
Nincs joga a trónra.
Nincs közvetlen örökös.
Van örökös.
Micsoda?
Godwin barát, én gyermeket várok. De nem Edwintől.
A gyerek apja az a viking, Ragnar.
Rossz előjel.
A szent kard, Requitur, a királyok kardja.
Éljen a király.
Ő a barbár fia, de éppúgy szeretem őt, mintha Edwin gyermeke lenne.
Már mindenütt beszélnek a születéséről. Ha Aella fülébe is eljut...
Hova akarja küldeni őt?
Ltáliába, hogy szerzetesek vigyázzanak rá, akik nem tudják, ki ő.
De az élete biztonságban lesz, és a tiéd is.
Godwin atya!
- A Requitur kard markolatköve. - Őt illeti.
Ha azt reméli, később felismerheti erről a kőről, akkor ellenségeinek is sikerülhet.
20 év telt el. Enid királyné meghalt,
de Aella királyt továbbra is gyötörte a szóbeszéd, hogy a nő fiúnak adott életet.
Bár kastélya Anglia legerősebb védőbástyája lett,
Aella mégsem tudott véget vetni a viking támadásoknak.
Tudja meg mindenki szerte a northumbriai királyságban,
hogy én, a walesi Rhodri király, Aella királynak ajándékozom
lányom, Morgana kezét.
Jóváhagyom.
Én, a walesi Rhodri király is jóváhagyom.
- Dicsőség legyen Istennek. - Ámen.
Állj fel, gyermekem.
A tavasz első napján a feleségem leszel.
Remélem, Lord Egbert, hogy helyesli ezt a szövetséget.
Teljes szívemből, uram.
Akkor miért terjeszt olyan híreket, hogy Enid királyné trónörököst hagyott hátra?
Ezt mindenki tudja.
A királyné halálos ágyán beszélt a fiáról, akit ltáliába
küldtek, Requitur markolatkövével a nyakában.
Felséges uram, okos dolog ilyen rég történt dolgokról beszélni?
Remélem, hogy hamarosan elhallgatnak ezek a gonosz nyelvek.
E gyönyöru gyermek megajándékoz majd engem egy örökössel.
S ez a házasság egybeforrasztja erőinket
és megvédi népeinket a vikingektől.
Ez nem elég ahhoz.
Fel kell fednem azt is, hogy áruló van közöttünk.
E teremben biztos nincs áruló, felség.
Egbert unokaöcsém, a te földjeidet miért nem támadták meg soha a vikingek?
Hogy érti ezt?
Sem a te földjeidet, sem a cinkosaidét nem bántották soha.
Árulást szőttél ellenem.
Nem vagyok bunbak, mert nem tudod megállítani a vikingeket!
Ellenségeinkkel szövetkeztél, hogy eltaszíts!
- Kikkel? - A vikingekkel. Vigyétek ki innét.
Hazugságok nem tarthatnak uralmon egy zsarnokot!
Legyetek ügyesek. Úgy kell tunnie, mintha maga vetett volna véget életének.
- Eltunt, felség! - Kerítsétek kézre.
A fejét akarom!
Üdv, Ragnar.
- Késtél. - Alig tudtam eljutni ide.
Aella tud a találkozóinkról. El kell vinned magaddal.
Már nincs hasznunkra. Küldjétek vissza.
Nem ez jár egy embernek, aki irányította a portyáinkat.
Találunk neki hasznos elfoglaltságot.
Gyere fel a fedélzetre.
Vitorlát bontani, és irány a Hosszú-szoros.
Ragnar!
Üdv, Ragnar!
Üdv, Einar!
Angol sört iszom annak örömére, hogy épségben visszatértél.
Bár inkább angol vér volna.
Vigyázz, mit beszélsz! Ő angol.
- Angol? - Lord Egbert. A szövetségesünk.
Akkor igyál az apám visszatérésére, angol.
Azt akarod, hogy az angol azt gondolja, barbárok vagyunk?
Ő Einar, az egyetlen törvényes fiam.
Oly hiú, nem akarja, hogy szakáll fedje szépségét.
Úgyhogy kaparja az arcát, mint egy angol.
Üdv neked, Ragnar! És üdv a szakálladnak.
- Tanítsd meg Egbertet a szokásainkra. - Megtanítom.
- Én az eszemből élek, nem az erőmből. - Igen, uram.
- Hozz neki egy lovat. - Most?
Miért is ne?
Einar... csak finoman.
Tudom - ész, nem erő.
Térképeket kell rajzolnia nekünk az angol partról.
Kinek volt valaha ennél nagyszerubb fia?
Mintha csak Odin nemzette volna, de nem ő volt, hanem én.
Gyere.
Ne félj tőle. Nem szabad angolokra vadásznia. Az túl nagy falat volna neki.
- Mi ugyanezt a sportot uzzük Angliában. - Ilyen sólymokkal? Nézd.
Öld meg.
Ezt nevezed sólyomnak?
Ezzel a mi sólymaink is felveszik a versenyt.
Tessék. Hosszú Karomnak még tanulnia kell.
Az ott igazi vadászsólyom.
- Megint te vagy? Kinek a madara ez? - Az enyém.
Egy rabszolga vadászsólyommal?
- Átfagyva találtam egy fánál. - Hol loptad?
Szalonka velem volt, mikor megtaláltam.
A tökéletes szemtanú - süketnéma. Tán azt szeretnéd, ha kivágnám a nyelved?
- Hogy többé ne tudj hazudni. - Nem szoktam hazudni.
Így beszélnek a rabszolgák a vikingekkel?
Mondd meg az angol lordnak, hogy hazug vagy.
Ölj!
Öljétek meg!
Nem!
Ne öljétek meg.
Odin!
Hozzátok be a rabszolgát.
Nézzétek, milyen dühösen bámul rám.
Ne legyen Ragnar a nevem, ha nem egy fekete kos nemzette őt teliholdkor.
Mit csinálnál vele a ti országotokban?
Van egy büntetésünk, amely elég szórakoztató a maga zajos módján.
- Mi az? - Semmi különös, csak egy farkasverem,
teli éhezéstől félőrült állatokkal, akik már ismerik az emberi vér ízét.
Látod? Az angolok aztán civilizáltak.
- El tudsz képzelni ennél rosszabbat? - Sokkal rosszabbat is.
Azt meghiszem, végül is elcsúfította a csinos arcodat.
De ő jó rabszolga volt. Gyorsan öljétek meg.
- Nem. Ne legyen gyors halála. - Akkor mit mondasz, mit csináljak vele?
- Semmit. - Semmit?
Élve akarom ezt a rabszolgát.
Miután széttépte az arcod?
Ezerszer fog végighaladni a nap az égen, mire meghal.
És ezalatt ezerszer fogod azt kívánni, hogy bárcsak halott lennél.
Kitala!
Nem ölheted meg a rabszolgát.
Mit mondanak a rúnák?
Ha Odin azt akarná, hogy meghaljon, Thor kalapácsa megkondítaná a lélekharangját.
De az ég csendes.
Odin átka lesújt arra, aki megöli a rabszolgát.
Akkor senki se ölje meg. Tegye meg helyettünk az árapály.
Kötözzétek meg és vessétek apálykor a szennyvízgödörbe. Vigyétek ki.
Bedobatod a szennyvízgödörbe, hogy megfulladjon és megegyék a rákok?
Akkor szálljon Odin átka a rákokra! Ez a döntésem.
És ha túléli, mi lesz?
Ha még él, amikor apadni kezd a tenger, azé a bolondé lehet, aki kihalássza.
Még hogy túléli!
Odin!
Küldj szelet, és apaszd le a vizet.
Fogjátok be a próbatáblába.
Elmegyek, megnézem, hogy fullad meg az a rabszolga.
Maradj itt. Itt valami sokkal izgalmasabbat láthatsz.
Ez inkább olyan, mint valami érdekes játék.
Nem játék. Odin így mondja meg nekünk, hogy tényleg hutlen volt-e a férjéhez.
Hutlen feleség volna?
- Kérdezd meg Einart. - A férje szerint igen.
- Melyikük a férje? - Aki a baltákat dobja.
És ha ártatlan?
Akkor a férjének sikerül levágnia a hajfonatait.
És ha elhibázza a hajfonatát, és őt találja el?
- Akkor az asszony bunös. - Értem.
Mi történik, ha se a lányt, se a haját nem találja el?
Ha hármat hibáz, vízbe fojtjuk.
Egy.
Túl sokat ittál! Ketté fogod szelni!
Még hogy sokat ittam? Nem ittam eleget!
Nem találtad el, igaz?
Micsoda fiú.
Kitala.
Kitala, a lábam.
Mozgasd a lábad, Eric. Mozgatnod kell.
- Honnét származik ez a rabszolga? - Bjorn hozta magával egy hadjáratról.
Egy hajóról a tengeren.
És ez volt a nyakában?
Ez az egyetlen tulajdona, ami valaha volt neki. De most már nincs szüksége rá.
Meg fog halni.
Hallgass ide, kis rabszolga. Einar az ebédlőben ünnepli a halálodat.
Einar nevet rajtad.
- Ne halj meg, Eric! Küzdd le a hideget. - Élj tovább, és küzdj meg Einarral.
Küzdj meg Einarral.
Odin.
- Odin meghallgatott. - Csak szálló felhők voltak.
Vak vagy. Odin lányai voltak.
Hallottam a harci kardjaik pengését, amikor végigsuhantak az égen.
Ők hozzák a szelet.
Ők hozzák a szelet!
Hallgasd.
Az északi szél megfordítja a dagályt. Vágd el a köteleit.
Apad a tenger. A munkátoknak vége.
Elviszem a rabszolgát.
Ő az enyém, Einar. A szél elvitte a dagályt, és én kihúztam a vízből.
Elviszem őt, angol.
Ha az apád szava jelent valamit, ő az enyém.
Miért érdekli lordságodat egyszeriben egy rabszolga?
Az angolok mániája, hogy a bunösöket igaz útra térítsék.
Most nem Angliában vagy.
Te sem leszel ott, ha én nem rajzolok az apádnak térképeket Angliáról.
Jól van.
Tiéd lehet a rabszolga - amíg életben vagy.
- Odin köszönete, amiért megmentetted. - Nem kis kockázatot vállaltam ezzel.
Tudod, mi ez?
Egyszer majd elmondom neked.
És akkor jusson eszedbe, hogy megmentettelek.
Még mindig rabszolga vagyok.
- Ha Angliába érünk, már nem leszel az. - Sosem jutok Angliába.
Olyan vagy, mint egy sebzett állat. Senkiben sem bízol.
- Jó napot, urak. - Üdv, Egbert.
- Hogy álltok a hajóval? - Egy héten belül kész lesz.
Nem egy tengeri sárkány, de játékszernek megteszi.
Einar neheztel még rám?
Ostoba vagy, hogy magadra haragítottad. Egy nap megöl.
Csak nem haragszol még mindig, Einar?
- Az attól függ. - Mitől?
A térképrajzolási tudásodtól.
Dönts el magad. Ez itt Wales térképe.
Ez a porfészek? Ez még egy egyéjszakás portyát sem ér meg.
Ott van a legnagyobb zsákmány: Rhodri király lánya, Morgana.
Rhodri egy szarvasért se tudna váltságdíjat fizetni.
De Aella igen. Tavasszal feleségül akarja venni őt.
Einar, azt hiszem, az angolunk nem beszél butaságot.
Nemsokára elindul, s ide ér.
- Biztos vagy benne? - A fejemet tenném rá.
Már fel is tetted.
Hadd kapjam el és hozzam ide a lányt.
- Hány ember kellene? - Egy hajónyi.
- Csak egy? - Nem több.
És mi lesz ővele a nyakpánt nélkül? Elvinnéd őt is?
Persze, a rabszolgámat is vinném.
Te csak maradj, és rajzolj térképeket. Én rabolom el a lányt.
Rajzoljon térképet, amellyel átmehetünk a ködön. Úgy megéri megtartani.
- Nincs olyan térkép, ami ködben is jó. - Akkor mi hasznunk belőled?
Gondolkozz ezen, amíg úton leszek. És ne hagyd, hogy bármi történjék a szolgával.
Ez egy különös fém, amely a Sarkcsillagról esett a Földre.
Szalonka hozta nagyon messziről.
A fülével és a nyelvével fizetett érte.
Akárhogy tartod, arra törekszik, hogy visszatérjen
a csillagra, ahonnét leesett. Mindig észak felé mutat.
A ködben nem. A ködben nem látni a csillagokat.
Nézd.
Vajon látja a csillagokat a falakon keresztül?
Ez sok helyre elvezetheti az embert.
Még a méregtengeren túlra, a Valhallába is.
Egy napon odamész.
Csak a nagy hősök jutnak el oda.
Nézzük meg, mit mondanak a rúnák.
Elvisz ez engem oda?
Nem.
Egy nő mutatja majd meg az utat.
- Hogy fog kinézni? - Ha meglátod, felismered.
- Mikor lesz ez? - Nem túl soká.
Szeretni vagy gyulölni fog engem?
A szerelem és a gyulölet ugyanannak az éremnek a két oldala.
Melyik nő nézne rá egy rabszolgára?
Ő rád fog nézni.
Hazudsz, Kitala.
Minden meséd hazugság.
Ne nézzen olyan szomorúan, úrnőm. Nem illik magához.
Hogy mehetek nőül egy férfihoz, akit gyulölök?
Nem könnyu hercegkisasszonynak lenni, ez a kötelessége.
Ez a kötelék segít majd a népén. Feleségül kell mennie Aellához.
Inkább meghalnék.
Forduljunk meg! A vikingek!
Gyorsan, befelé.
Kormányosok, szélirányba! Matrózok az orrba!
Ne feledjétek, nem eshet bántódása, különben nem lesz csereértéke.
Húzzátok a vitorlafeszítő kötelet!
Evezzetek gyorsabban!
Bridget!
Kisasszony!
Úrnőm! Segítség!
Kisasszony...
Bridget!
Kisasszony!
- Üdvözlöm a fedélzeten, kisasszony. - Aella ezért megöli önt.
Kár volna visszaküldeni magát hozzá.
Mit tud egyáltalán Aelláról?
Tudom, hogy minden kincsét odaadná, hogy visszakapja magát.
De én megtartalak magamnak.
Odinra mondom, jó viking királynő lesz belőle.
Eresszen el!
Csak egy apró csókot üdvözlésül.
Menjen innét!
- Egy apró üdvözlő csókot. - Nem.
De igen.
Ne feledjétek, nem eshet bántódása, különben nem lesz csereértéke.
Csinos madárka, szép tollak. Építsetek neki fészket elbújni.
Túl sok sólyom van errefelé.
Bontsatok vitorlát.
Einar!
Üdv, Einar!
Evezést abbahagyni.
Evezőket le.
Hála Odinnak, hogy épségben visszatértetek.
- Nos, hol van? - Kiről beszélsz?
Kiről beszélek? A varkocsos barátnődről?
Ne kiabálj. Olyan vagy, mint egy jávorszarvas, amelyik sündisznót ellik.
Tegyétek partra ezt a gabonát.
Miért nem hoztad el azt, akiért küldtünk?
- Elhoztam. - Hol van?
Egy kicsit talán soványka, de azért egyáltalán nem rossz.
Fékezze magát uraságod.
Ha megbecstelenítik, királynőnek nem jó. Aella nem fizet váltságdíjat.
- Engem ne védelmezzen meg egy áruló. - Aellával van bajom, nem veled.
Megegyeztünk, hogy nem bántunk.
- Ne feledd ezt, Einar. - Hozzá sem értem. Egyelőre.
Nem is fog. Előbb ölöm meg magam, mint hogy megtehetné.
- Úgy tunik, nem kedvel téged. - Épp eléggé kedvel.
A tekintetéből ítélve kétlem.
Én is.
- De majd eljön az az idő is. - Soha.
Soha?
Szereted a hegeket az arcomon, igaz?
Hát persze, a szépségem megérintette a kis szívét.
A vadászsólymokkal több szerencséd van. Ő sosem fog jóképunek tartani.
Van kifogásod ellene?
Dehogy van. Ő csak egy rabszolga.
- Szálljunk partra, és vigyük őt is. - Ő itt marad.
Majd beszélünk a lányról ismét, ha részegebb vagy, vagy ha józanabb.
Olaf! Horgonyozd le a hajót kint a fjordon. És őrizd jól a lányt.
Ugyan már. Nemsoká elfelejted azt a némbert.
- Különben is túl sovány. - Gyönyöru.
Olyan azokkal a kiálló bordáival, mint egy megkopasztott, öreg varjú.
Azt mondta, megöli magát, ha hozzáérek.
Mind ezt mondják. De valójában úgy értik, hogy megölik magukat, ha nem teszed.
Lehet, de még egy lány sem köpött le és harapott meg.
Most, hogy te vagy Einar, a félszemu, annál jobban harapnak majd.
Szeretném megköszönni neked, hogy bebizonyítottad az ártatlanságomat.
Menj vissza a férjedhez.
Rajta. Igyál. Nincs olyan nő, akiért érdemes volna ennyit izgatnod magad.
Nos, kisasszony, akármilyen szörnyu is ez a fogság,
azért legalább hálásak lehetünk, hogy az erényünk ez idáig megmaradt.
Igen, hálásnak kell lennünk ezért.
Furcsa, hogy a dolgok sosem úgy alakulnak, ahogy várnánk.
Mindig azt hittem, a vikingek rárontanak az asszonyokra. Nagy szerencsénk volt.
Nem csak a szerencsének volt köszönhető.
Ő nem képes másképp viselkedni. Hiszen pogány, kisasszony.
Ő egy veszett kutya.
Ha nem lennének azok a sebhelyek az arcán, egész jóképu lenne.
Úgy értem, ahhoz képest, hogy viking.
Nem akarok beszélni arról az emberről.
Karmolásokkal és harapásokkal nem lehet örökké távol tartani.
Micsoda fiú.
És az anyám?
Mondd, az anyám küzdött veled?
De mennyire.
Tele vagyok a karmolásai, meg a harapásai nyomával.
Micsoda nő volt.